KVINDEN I SANDET
Camilla Mills www.btistudios.com
Helt forfærdeligt.
Foretager De en inspektion?
En inspektion?
Nej, ikke som sådan. Foregår der en inspektion?
Nej. Ikke hvis De ikke inspicerer.
- Jeg samler biller. - Hvad for noget?
Insekter. Jeg samler insekter.
Jeg specialiserer mig i insekter, der bor i sandet.
Er De ikke udsendt af staten?
Staten? Nej, da.
Jeg er skolelærer.
Er De lærer?
Der kan man bare se.
Der er så mange dokumenter til at holde opsyn med hinanden:
Kontrakter, kørekort, id, tilladelser-
- skøder, certifikater, registreringsbeviser, licenser-
- fagforeningskort, attester, værdipapirer-
- bekræftelser, lønoplysninger-
- beviser, og endda stamtavler.
Er det dem alle?
Har jeg glemt nogen?
Både mænd og kvinder-
- er slaver af deres egen mistillid til hinanden.
Mange prøver at dække sig ind ved at stille nye krav.
Ingen kan sige, hvad det sidste papir bliver.
Der er oceaner af dokumenter.
Du kritiserede mig for at være argumenterende-
- men fakta taler for sig selv.
Hr. lærer?
- Ja, goddag. - Hvad er Deres planer?
Planer? Jeg ville vende tilbage i morgen.
Den sidste bus er gået.
De har ret.
Der må være et sted at overnatte.
Her i byen?
Nej, men måske ved motorvejen?
- Ville De gå derhen? - Jeg har ikke travlt.
Det behøver De ikke.
Jeg kan godt spørge for Dem.
Det er en fattig by, men hvis det ikke gør noget...
Mener De det? Det var venligt. Meget gerne.
Jeg slipper for at stresse og bor gerne i et privat hjem.
Tusind tak.
Pas på. Der er dybe huller på begge sider.
Hallo, fruentimmer!
Hvad laver du? Du har en gæst.
Stigen er ved siden af ballerne.
- Er De sikker? - Ja. Det er komfortabelt.
Ja, i så fald...
En rebstige?
Ja, vi er langt ude på landet. Det er De ikke vant til, hva'?
- Jeg er rigtigt kommet på eventyr. - Pres kroppen ind mod rebet.
Og hold godt fast.
Hvis De kigger op, får De sand i øjnene.
Værsgo. Denne vej.
- Værsgo. - Tak for Deres gæstfrihed.
- Jeg laver middag med det samme. - Herligt.
- Kunne jeg tage et bad først? - Ja, men...
- Nej, det er lige meget. - De må vente til i overmorgen.
Overmorgen? Det går desværre ikke.
- Jeg har kun fri i tre dage. - Det må De undskylde.
- Har De kun en lampe? - Det er nok. Jeg er snart færdig.
Det er besværligt uden elektricitet.
- Værsgo. - Tak.
Muslinger og brasen. Lækkert.
Lokale ingredienser er det bedste.
- Hvad er det til? - Sandet siver ind.
Hvorfor?
Lækker taget?
Nej, det er det samme med et nylagt tag.
Hvordan kan det være?
Det er værre end barkbiller.
Barkbiller?
Ja. Dem der laver huller i træet.
Nå, De mener termitter.
Nej. De er så store og har hårde skæl.
- Er det kornbiller? - Kornbiller?
Den er rødlig og har lange følehorn.
Nej, den er bronzefarvet og lille, ligesom et risgryn.
Så må det være en borebille.
Selv sådan en stor bjælke her kan blive angrebet og rådne.
- På grund af barkbillerne? - Nej, jeg snakker om sandet.
- Hvordan kan sandet forårsage det? - Den tiltrækker måske fugt.
Det er ikke rigtigt. Sand er tørt fra naturens hånd.
Men det kan faktisk få ting til at forrådne.
Vær nu ikke fjollet. Det kan man jo sige sig selv.
En ørken bliver en ørken, fordi sandet er tørt.
Har De nogensinde hørt om en fugtig ørken?
Undskyld, men må jeg bede om lidt te?
Men det forrådner ikke desto mindre.
Hvis man lader sand ligge på et par nye træsko-
-forrådner de på to uger.
Sikke noget sludder.
Træet rådner, og det gør sandet også.
I kælderen på et begravet hus var jorden så næringsrig-
-at man kunne dyrke agurker.
Okay, hvis De siger det.
- Mere? - Nej, tak.
Tak for mad.
Det her er forfærdeligt!
Når det blæser meget-
- kan der falde over en halv meter sand på en nat.
Se bare... Selv madrassen er fugtig.
- Hvor er de andre? - Hvad?
- Deres familie. - Jeg bor alene.
Min mand og min datter blev slugt af en storm sidste år.
Slugt?
Sandet fossede ned. Det tordnede som et vandfald.
Han blev bekymret for hønseburet og gik ud.
Begravede sandet ham?
Det var et forfærdeligt stormvejr.
Hvor forfærdeligt.
Virkelig forfærdeligt.
Det er sandet.
- Er De her for at forske? - Ja.
Nå, ja... Er her nogle insekter, som ligner denne her?
Det kaldes en oliebille.
Her har vi den.
Jeg skal finde et eksemplar af denne art.
Der findes mange varianter.
Hvis jeg finder en ny art, får jeg måske mit navn i en insektbog.
Insekter er det bedste jeg ved.
Hallo! Vi er her med hjælperens værktøj.
Her bor altså flere?
Hvor er De sjov.
Men han nævnte en 'hjælper'.
Ja... Han mener Dem.
- Mig? Hvorfor det? - Tænk ikke på det.
Det må være en misforståelse.
Skal De bruge lampen mere, hr.?
Ja, det ville være dejligt.
Det er helt fint. Jeg er vant til arbejdet.
Det er beskidt...
Lad være.
- Skal jeg hjælpe? - Nej. Ikke første dag.
Første dag? Nu siger De sære ting igen.
Jeg bliver kun natten over.
- Skovler De altid om natten? - Ja, der er sandet mere fugtigt.
Det er lettere at arbejde med.
- Halløj. Vi har firet rebet ned. - Okay, tak.
Nu kommer den.
Lad mig hjælpe Dem.
Klar.
Træk den ind.
Klar.
Det er også hårdt for dem.
Vi har en stærk byånd her.
Hvad for en ånd?
Kærlighed til vores hjemegn.
Nå, på den måde. Det er jo alle tiders.
- Hvor længe arbejder De? - Til daggry.
- Daggry? - Sandet sover aldrig.
Klar!
Det er helt ødelagt.
Mærkeligt... Stigen er væk.
Frue...?
Vil De være sød at vågne?
Undskyld, men kan De hente stigen? Den er der ikke.
Jeg vil gerne af sted.
Jeg har kun fri i tre dage, så dagene er dyrebare.
Vent lidt...
Det var jo en rebstige.
Den skal fires ned oppefra.
Fandens. De har narret mig.
Det er jeg ked af.
Ked af? Hvad mener De?
- Jeg sagde, hvad mener De? - Det er jeg ked af.
Det forklarer ikke noget.
Jeg har et arbejde, så jeg må nyde mine fridage.
Har De ikke forstået det?
Forstået? Hvad skal jeg forstå?
Det skal jeg sige Dem...
Det er ikke let at leve alene her som kvinde.
Hvad har det med mig at gøre?
Nordenvinden kommer snart. Der er risiko for sandstorme.
- Vil De holde mig fanget? - Det er jeg virkelig ked af.
Er det en spøg? Jeg er jo ikke hjemløs.
Jeg har et arbejde og er registreret statsborger.
De får ballade, når jeg meldes savnet.
Det er alvorligt at tage folk til fange.
Hvis jeg ikke når at skovle sand, så bliver mit hus begravet.
Så må det blive begravet. De kan ikke inddrage mig i det.
Hvis det sker, så er næste hus i knibe.
Jeg ligeglad med, om alle bliver begravet.
Hvad er der med Dem?
Hvorfor bliver De sådan et elendigt sted?
De må jo ikke være rigtigt klog.
Hør på mig. De skylder ikke den landsby noget som helst.
Der er intet ærefuldt i denne opførsel.
Hvis man er bekymret for sandet, må man finde en teknisk løsning.
De har regnet ud, at det er meget billigere sådan her.
Det der er ligegyldigt. Tilkald ham, der bestemmer her.
Jeg skal fortælle ham, hvor idiotisk det er.
Hvad venter De på?
Man kan vel kontakte dem?
Bank på en olietønde, eller noget.
Hvorfor siger De ingenting?
Det bør ikke være umuligt.
Jeg kan følge sandets naturlige hældning.
Fandens også.
Hvad er det for en lyd?
En lille klokke
hvad er det for en lyd?
En dæmons stemme
hvad er det for en lyd?
Er De vågen, hr.?
Hvordan har De det?
- Ikke helt tosset. - Lad mig vaske Deres ryg.
- Hold op, det gør ondt. - Gør det ondt?
Selvfølgelig.
- Skal jeg massere Dem? - Jeg kan have brækket noget.
Hvis De vil hjælpe mig, kan De tilkalde en læge.
- Er mit undertøj ikke tørt? - De bør ikke sove med undertøj.
Hvorfor ikke?
- De får udslæt af sandet. - Udslæt?
Sandet tiltrækker jo fugt.
Stille. Kæmp ikke imod.
Det må De udholde lidt.
Nu er vi begge blevet narret. Man ligger, som man reder.
Mennesker er ikke hunde.
Man kan ikke binde dem som hunde.
Hallo, hvad foregår der?
- Skynd Dem, frue. - Vi venter.
Træk mig op. Ellers giver jeg ikke slip.
Hun er bundet fast derinde. Træk mig op, hvis I vil redde hende.
Ikke endnu.
Jeg har ikke tabt endnu.
Kampen er kun lige startet.
De får det ikke let.
Der er intet at frygte. Jeg har krammet på fjenden.
Det er egentlig en interessant oplevelse.
Jeg kan skrive om det, når jeg kommer tilbage.
Det er sake.
Se. Hvor betænksomt af dem. Jeg skal fejre sejren forlods.
Jaså, et statskup?
Folk kan aldrig holde sig i ro.
- Skal jeg tænde dig en cigaret? - Nej.
Jeg bliver tør i halsen af at ryge.
- Vand? - Ikke endnu, tak.
Du behøver ikke være genert.
Jeg har intet personligt imod dig.
Gør det ondt?
Vi må rationere det.
Vi får kun rationer en gang om ugen.
- Rationer? - Ja.
Det er kun til mænd. Landsbyrådet betaler for det.
Jeg ville gerne vide...
Er det her sket for andre end mig?
Vi har jo mangel på folk.
- Hvem er ellers blevet taget? - Lad mig nu se...
Forrige efterår var det en postkortsælger.
Han arbejdede for et firma, der laver postkort til turister.
- Er der andre? - I år har der været...
En student, som lavede en undersøgelse.
Tre huse herfra. Han skulle være her endnu.
Firer de heller ikke stigen ned til ham?
De unge vil ikke bo i byen.
Der er jo bedre løn i byerne.
Biografer og restauranter har åbent hele året, ikke?
Det her er jo latterligt.
Hvad er der? Gør det ondt?
Vil De være sød at klø mig bag højre øre?
Sådan?
Undskyld, men kan jeg få lidt vand?
Vand, tak. Jeg beder Dem.
Der er kun det her tilbage. Hvornår er næste ration?
Det er nok. Tag det roligt.
Ti stille. Det her er din egen skyld.
Skal jeg binde dig op?
Men jeg gør det ikke af medlidenhed, at du ved det.
Jeg er bare træt af at se det ynkelige ansigt.
Men jeg har ét krav:
Du må ikke bruge spaden uden at bede om lov. Vil du love det?
Ja, jeg lover det. Jeg lover hvad som helst.
Hvis jeg lider, så må du også lide.
Tænk nøje over din situation.
Hvor skal du hen?
Flygt!
Er der intet at gøre?
Det er, fordi vi ikke har skovlet sand i to nætter.
Vandet. Jeg taler om vandet. Er du ikke tørstig?
Jeg slap dig trods alt løs. Du kan vel samarbejde lidt?
Hvis vi begynder at arbejde...
Du spøger!
Hvem har ret til at tvinge folk til den slags?
Man skal bruge folk der, hvor de gør mest nytte.
Jeg er lærer og har en del viden.
De bør i det mindste bruge mig til noget bedre.
Man kan for eksempel...
tænke over, hvordan man udnytter sandets fordele.
Min fascination for sand var det, der lokkede mig hertil.
Jeg mener det.
Det var nok også derfor, at postkortsælgeren var her.
Lav en reklamekampagne, og omdan stedet til et turiststed.
Lad sandet blive jeres ven, i stedet for jeres fjende.
Men hvis her skal komme turister, må man vel have varme kilder.
Jo, det var da bare ét eksempel.
Man kan måske dyrke ting, der vokser i sand.
Ja. Ungdomsforeningen dyrker en del ting.
Såsom jordnødder og tulipaner.
Tulipanløgene er blevet så store-
- at de blev vist til en konkurrence i Tokyo. De har nok set...
Så er det nok!
Man kunne træne en abe til at udføre dette arbejde.
En abe?
De bliver dårlig.
Min ånde føles som ild.
Det her nytter ikke noget.
Hvis sandet vil...
kan det sluge hele byer, eller endda lande.
Har du hørt om den romerske ny Sabratha-
- og byen, som Omar Khayyam skrev om?
Begravet af sandkorn på under en millimeter.
De havde ikke en chance.
Man kan ikke kæmpe imod det.
Det er nytteløst!
Hvad laver De?
Lad være!
- Jeg bygger en stige. - Det må De ikke gøre.
Skal jeg børste sandet væk?
Alle kvinderne i byen må være smukkere end mig.
Sludder.
Giv mig den.
Fandens...
Mit blod vil rådne her.
Sikke et onskabsfuldt trick.
Hvad skal jeg dog gøre?
Hjælp mig. Mit blod vil rådne!
Jeg siger det jo. Hvis vi begynder at arbejde igen...
Okay. Jeg giver op.
I vinder!
Hvad er der sket, hr.?
Vand. Vi har fået vand!
Det er min tur...
Hold lavere med venstre.
Hvis man kun løfter med højre, bliver man ikke så træt.
Jeg har sovet for lidt.
Du må gerne hvile dig. Du har ikke vænnet dig til det.
Hvis jeg sprøjtede cement ind i mine muskler-
-ville de føles sådan.
Du er ikke vant til det.
Jeg tvivler på, at jeg vænner mig til det her.
Jo, da. Det gør du.
Men jeg forstår det ikke.
Synes du ikke, at dette arbejde er meningsløst?
Skovler du sand for at leve, eller lever du for at skovle sand?
Nej, det er måske ikke lige så sjovt som Tokyo.
Jeg snakker ikke om Tokyo!
Hvordan kan du finde dig i at være fanget på denne måde?
Fordi det er mit hjem.
I så fald bør du gøre krav på dine rettigheder.
Jeg prøver at holde ud, indtil jeg bliver reddet.
- Reddet? - Ja, naturligvis.
Hvis jeg er væk en uge, tjekker de hjemme hos mig.
De vil se bogen, som ligger opslået på bordet-
- og finde småpengene i min jakkelomme.
Så må de blive mistænksomme.
Hvis du ikke siger fra, må du leve sådan hele livet.
Men de ligger jo begravet her.
- Hvem? - Min mand og datter.
Mener du... at hvis vi graver dem op, kan du tage af sted?
Jeg kan hjælpe dig. Du kan vel få dem til at fire stigen ned?
Der er intet til mig derude.
- Du kan strejfe omkring. - Strejfe omkring?
Ja. Det er vidunderligt at kunne strejfe frit omkring.
Bliver man ikke træt af at gå formålsløst omkring?
Grin ikke! Hunde bliver gale, hvis de altid bliver bundet.
Og vi er mennesker.
Men hvis det ikke var for sandet-
-ville ingen bryde sig om mig.
Er det ikke rigtigt? Heller ikke dig.
- Se. Her er en. - Du skræmte mig.
Det var på grund af dem her, at jeg overhovedet tog hertil.
Sandspringeren, som jeg fortalte dig om.
- Har du en saks? - Saks?
Jeg vil bare låne den. Så jeg kan studse mit skæg.
Jeg tror, at jeg har en.
- Jeg ved ikke, om den duer. - Den er meget rusten.
Der er sand overalt.
- Det går ikke. - Ikke?
Nej, overhovedet ikke.
Skal jeg bede om en barberkniv, når de kommer med vand?
Mærk selv. Sandet havner i skægstubbene og river.
Ja, sandet ødelægger virkelig alt, ikke?
Hallo. Skynd jer!
Okay. Tak.
Hvor er 'din mand'?
- Ondt i maven. Han har frosset. - Har han fået for meget elskov?
Klar.
- Skal jeg hjælpe med badevandet? - Det gør intet. Jeg er for træt.
- Men jeg har lyst til et bad. - Nej, du er jo syg.
Jeg er helt svedig.
Jeg sveder om natten. Det er ikke godt at sove sådan.
- Jeg kan koge vandet. - Jeg hjælper dig.
Det gør ikke noget.
- Hvad tænker du på? - Ingenting.
Jeg tager et billede. Stil dig der.
- Nej, jeg vil ikke. - Hvad?
Smil.
Flot.
- Du vil hjem, ikke? - Hvorfor?
Du kan måske blive muntret op af en radio.
Man kan høre, hvad der sker i verden.
Det er jeg ligeglad med.
Du kan få at vide, hvad der sker i Tokyo.
Jeg samlede insekter for at komme væk fra de dumheder.
I forhold til det meningsløse liv-
- vil jeg langt hellere have mit navn i en bog.
Men en radio ville give lidt adspredelse.
Okay, jeg forstår.
Skal vi drikke det sidste sake?
- Men du er jo syg. - Man sover godt af det.
Jeg sover fint uden at drikke noget.
Vær nu ikke sådan.
Nej, jeg kan ikke.
Der sker ikke noget. Jeg er bare i humør.
- Vandet er nok færdigt. - Vent nu.
Hvad er der gået af dig?
Kom nu, bunden i vejret.
Skønt med et bad.
Det er ondt at få mig til at knokle, når jeg er så træt.
Hjælp!
Vil I ikke nok hjælpe mig?
Hallo... Hjælp!
Her. Tag fat i den her.
Kan I trække mig op med det her reb?
Nej, da. Vi kan ikke trække dig op som en rod.
Vi graver dig op. Grib fat i denne planke.
Det var heldigt, at vi kom i tide.
Her er meget kviksand. End ikke hundene går herud.
Hvor mange er det nu, der er faldet i her?
Det er vandrere, og andre, der ikke kender området.
Man kan finde værdigenstande, hvis man graver her.
Sikkert to-tre kameraer.
- Ti stille. - Undskyld.
Skal jeg lave te?
- Hvad er klokken? - Jeg ved det ikke.
Den er måske omkring halv ni.
- Jeg fejlede. - Ja.
Jeg fejlede helt og holdent.
Har du en...
kone?
I Tokyo?
- Det kommer ikke dig ved. - Nej.
Men det var ærgerligt.
Hvis jeg var nået hjem, så ville jeg have sendt dig en radio.
- En radio? - Ville du ikke have en?
Nej, det behøver du ikke.
Jeg kan arbejde og købe en her.
Jeg mislykkedes.
Skal jeg vaske dig?
Jeg kendte ikke området. Det var derfor.
Men de vil så småt begynde at lede efter mig.
Jeg har mine venner, fagforeningen...
Skoleledelsen og forældreforeningen.
De vil ikke lade mig dø her...
Nu skal jeg vaske dig.
Hvad er det?
- Mit sidste håb. - Dit sidste håb?
Det er en kragefælde.
Jeg placerer lokkemaden her.
Når kragen sluger den, trækkes den ned med sandet.
Men krager er meget kloge.
Når de er sultne, bliver de dumme.
Hvorfor siger du, at det er dit sidste håb?
Fordi det er.
Jeg sætter et brev fast til kragens ben og beder om hjælp.
De kommer jo ikke. Der er snart gået tre måneder.
- Hvem? - Dine redningsmænd.
De tror nok, at du er stukket af.
Stukket af?
Fordi du blev træt af dit arbejde.
Det tror jeg næppe.
Min bankbog er der stadig.
Jeg lod en bog ligge opslået på mit skrivebord.
Det forstår alle og enhver. Lokalet er ét stort nødråb.
Hvad findes der derovre?
- Hvad mener du? - I Tokyo.
Det er jo derfor, at du bør tage dertil.
Jeg orker ikke det her.
Hallo. Jeres rationer!
Vent lige lidt. Vent...
Lad mig komme op engang imellem. Bare en halv time om dagen.
Jeg vil se havet.
Jeg lover, at jeg ikke stikker af. 20 minutter... eller bare 10.
Jeg har været sød i tre måneder. Ellers mister jeg forstanden.
Jeg tager det op med landsbyrådet og vender tilbage.
Tak. I kan holde øje med mig.
Du er flittig.
Hvis jeg laver 20 til, kan jeg tjene 1.000 yen.
'Åh, undskyld.' 'Det gør ikke noget.'
Det her er latterligt.
Jeg nægter at dø så uværdig en død.
Hvorfor snakker du om radioer? Det er snart ude med jer.
De er ligeglade med dig. Så meget har jeg da forstået.
Folk går kun op i sig selv.
Du bliver groft udnyttet, og du logrer bare med halen.
Snart vil de efterlade os her alene.
Det er ikke rigtigt. Sandet er her.
Sandet? Hvad nytter det? Det er roden af dine problemer.
- Det kan sælges? - Til?
Byggepladser i byen.
Man må ikke bruge sand med så meget salt i.
Det sælges sort. Til den halve pris.
Prisen hjælper ikke, når dæmninger eller bygninger kollapser.
Det er andres problem.
Ja, selvfølgelig er det andres problem. Selvfølgelig.
Men nogen bliver rig på den slags bedrag.
Man behøver ikke være på deres side.
Foreningen køber og sælger det.
Og de behandler os rigtigt godt, trods alt.
Jeg kan sigte sandet.
Det er som at bygge et hus på vandet-
-når en båd er langt bedre.
Det er så snæversynet.
Hvorfor skal man have et hus?
Men du vil vel også hjem?
Det er noget andet...
Selvom det bare er indbildning-
-så luner tanken alligevel.
At håbe på at der sker noget andet i morgen.
Jeg er bange for...
hver morgen, når jeg ligger mig-
- at jeg vågner op og er alene igen.
Det gør mig rædselsslagen.
Læg dem her.
Gæst? Du arbejder hårdt, hva'?
Hvad gør han her? Rebet skal ikke fires ned endnu.
Du sagde, at du ville se havet?
Ja. Vil I lade mig gøre det?
Altså, det er ikke helt utænkeligt.
Jeg beder jer. Jeg har lært min lektie.
Bare en time om dagen?
Men så er du nødt til at gøre det der...
Eller jer begge to.
Herude, hvor alle kan se jer.
- 'Det der'? - Netop.
Ja, det du gør med fruentimmeret.
Det her, du ved!
Vi har diskuteret det. Alle går med til det, hvis du gør det.
- Hallo, kom så i sving. - Hvad venter du på?
Skynd jer nu.
Hvad skal vi gøre?
Det er latterligt.
Men det er alligevel en chance.
Tag dig ikke af dem.
Vi behøver ikke gøre et stort væsen af det.
Hvad? Vi er vel ikke perverse?
Kom så.
Nej...!
Hvad gør det? Vi lever alligevel som dyr.
Det er rigeligt, hvis vi lades som om.
Forbandede idiot!
Det er jo værdiløst...
Vi går hjem.
Forbandede idiot.
Hvordan er det gået til?
Det er mærkeligt.
Der er ikke faldet så meget som én dråbe regn på tre uger.
Det må være kapillærkraften.
Nu forstår jeg...
Hvis jeg finder rette metode, er vand ingen bekymring.
Overfladens fordampning trækker fugten op af jorden.
Hele sandbanken bliver som en pumpe.
Det er næsten, som om vi sidder på en sugepumpe.
Det ville ikke være umuligt at konstruere en bedre opsamling.
DEN 22. NOVEMBER MORGEN (VOLUMEN)
AFTEN (VOLUMEN)
Det er forfærdeligt. Jeg kan ikke få vejret.
Ja, det er snart december.
Nu...
Begynder du nu på det igen?
Når der er koldt og ingen føde, kan man bedre fange en krage.
Typisk mænd.
Nu er det mig, der laver en fælde.
Hvis radioen snart kommer, kan vi høre vejrudsigten.
- Jeg er bange. - Hvad?
Jeg graver den ned, mens vandet koger.
Bare en dag tilbage...
Hallo?
Kom herhen!
Nej, jeg vil ikke.
- Hvad er der? - Hun har smerter.
- Det er nok et barn. - Et barn?
- Hvor længe har du haft det? - Siden oktober.
- Gør det ondt her? Har du det skidt? - Ja.
Og her?
Det kan være en graviditet uden for livmoderen.
- Hvordan kender du til den slags? - Han skoede heste for dyrlægen.
Uanset hvad, så hent en læge.
- Han kan ikke nå herhen. - Nutidens læger...
Bed dem om at hente kærren.
De er her.
Jeg er bange.
Er det holdt op med at blæse?
Ja, vinden har lagt sig en del.
- Hvad gør vi? - Rul hende ind i madrassen.
Okay. Kom i gang.
Læg et bræt under hende.
Her er radioen.
Radioen er kommet.
Dårlig timing.
Skal jeg tænde for den?
- Vil du have den med? - Rul den med ind i madrassen.
Har du et bræt?
Du kan bruge hylden omme bagved.
Kom denne her under.
- Okay. - En, to...
Nu.
Nej... Jeg vil ikke.
Jo, altså...
Sagde du noget?
Nej, det er lige meget. En anden gang.
Jeg vil ikke...
Du kan trække hende op.
Jeg vil ikke.
Jeg vil ikke. Jeg vil ikke...
Træk hende herop.
Vær forsigtig. Ikke for hurtigt.
- Træk den ind. - Vær forsigtig.
Der er ingen grund til at skynde sig væk herfra.
Jeg har en åben returbillet, så jeg kan altid rejse.
Desuden vil jeg fortælle nogen om vandbeholderen.
Og hvem bedre at sige det til end folket i landsbyen?
Hvis ikke i dag, så måske i morgen.
Jeg er sikker på, at jeg siger det.
Så kan jeg udpønse en flugtplan dagen efter.
TOKYOS FAMILIEREGISTER ANMELDELSE OM SAVNET PERSON
NAVN: JUMPEI NIKI
FØDSELSDAG: DEN 7. MARTS 1927
SAVNET I OVER SYV ÅR
REGISTRERET SOM FORSVUNDET
SLUT